Den liechtensteinske interessegruppe INITIATIVE A inviterede til et
informationsarrangement om WHO's pandemitraktat med advokat Philipp Kruse den 7. februar 2024.
INITIATIV A står for begyndelse, revurdering og afklaring.
I sin præsentation vil Philipp Kruse se på forbindelserne mellem pandemitraktaten
og internationale sundhedsbestemmelser.
På den måde forklarer han enkelt og klart, hvad der er på spil, især som følge af
ændringer i internationale sundhedsregler.
Jeg vil gerne takke dig mange gange for disse venlige introduktionsord og for din varme velkomst.
Jeg vil gerne starte med at sige, at det er en helt særlig ære for mig at
få lov til at tale til jer i aften.
I dag har vi arveprinsen af Liechtenstein med os.
Deres Højhed, mange tak, fordi De tog Dem tid til at være her i aften.
Det er en stor ære for mig at kunne bringe dette tættere på jer.
Men det er også en stor ære for mig, at mange medlemmer af Liechtensteins parlament,
dvs. repræsentanter for befolkningen, er her for at få et billede af dette emne.
Og sidst, men ikke mindst, vil jeg gerne byde jer, der er kommet her, hjerteligt velkommen og
takke jer for jeres åbne holdning til dette emne.
Lad mig på forhånd sige, at titlen på aftenens program er: WHO's pandemitraktater.
Og det refererer selvfølgelig til de to juridiske instrumenter, der i
øjeblikket diskuteres og forhandles.
I slutningen af 2021, næsten to år efter pandemiens start, besluttede WHO og dets medlemslande at overføre
flere kompetencer til WHO, fordi de mente, at hele verden var uforberedt i 2020, tidligt
i 2020, uforberedt på COVID-19-fænomenet, og at WHO havde reageret for svagt.
Derefter blev der indkaldt til en ekstraordinær generalforsamling i december, i begyndelsen af
december 2021, hvor det blev besluttet at forhandle og tilvejebringe to separate juridiske instrumenter ved
hjælp af to arbejdsgrupper, som repræsenterer søjlerne for en ny
WHO-struktur, en udvidet kompetence for WHO.
Og det er derfor, vi altid skal tale om to kontrakter.
Den ene er den pandemitraktat, som nu er på alles læber, en egentlig ny traktat, som ikke fandtes før,
og som kræver to tredjedeles flertal på Verdenssundhedsforsamlingen i
maj, hvis den skal stemmes igennem.
Den anden er en tilpasning af en eksisterende international traktat.
Det er de internationale sundhedsbestemmelser.
De internationale sundhedsregler er også en traktat under international lov.
Og fordi disse internationale sundhedsregulativer ifølge logikken i WHO's forfatning kun er tekniske
retningslinjer, blev det dengang skrevet ind i WHO's forfatning, at sådanne sundhedsretningslinjer kun
kræver et simpelt flertal i WHO's verdensforsamling.
Så i maj næste år er der simpelt flertal med den konsekvens, at det automatisk træder i kraft.
Det er særligt bekymrende, fordi det netop er i disse rent tekniske sundhedsforordninger, at de
mest alvorlige ændringer er forankret, meget stærkere ændringer end i pandemitraktaten.
Og det er grunden til, at jeg på grund af tidsbegrænsningen i aften udelukkende vil begrænse
mig til de stærkeste effekter af justeringerne af de internationale sundhedsbestemmelser.
Det betyder, at jeg ikke vil komme med nogen tekniske kommentarer til den nye
pandemitraktat, men vil fokusere på tilpasningen af de internationale sundhedsregler.
Du har nogenlunde hørt, hvem jeg er.
Jeg er uddannet jurist i Schweiz, i Bern.
Jeg er schweizer, aftjente min værnepligt i Schweiz og har været advokat siden 1997, en
erhvervsadvokat med speciale i skatteret, og jeg fik medhold i slutningen af 2020:
Jeg vil gerne gøre min del for at bidrage til en gennemgang af statslige foranstaltninger
gennem retssager, til en fornuftsbaseret diskurs, til en konstitutionel diskurs.
Så for to år siden blev jeg mere og mere interesseret i WHO, og derfor
specialiserede jeg mig også inden for dette område.
Men jeg kan fortælle dig, at det er en pro bono-aktivitet, men det er en stor ære for mig,
når jeg får lov til at tale til parlamentsmedlemmer, politikere og interesserede borgere.
Og nu, hvor vi kun har kort tid, går vi direkte til medias res.
Jeg fokuserer på de vigtigste, de mest essentielle tilpasningsforslag i
disse internationale sundhedsregulativer.
Og så vil jeg give dig min konstitutionelle vurdering af dette og også kommentere på spørgsmålet til sidst:
Hvem finansierer egentlig denne Verdenssundhedsorganisation?
Og hvor er drivkræfterne?
Er det staterne selv, der finansierer WHO gennem deres bidrag, eller er der andre kræfter på spil?
Det internationale sundhedsregulativ (IHR)
Hvis du går ind på WHO's hjemmeside, ser de nogenlunde sådan her ud (billede af hjemmesiden er vist).
Vi ser særligt bekymrende justeringer på seks områder.
På seks områder - jeg vil gennemgå dem et efter et.
Ikke alle områder tager lige lang tid, de første tre lidt mere, de sidste tre lidt mindre.
Jeg vil gerne vise dig alt det, jeg præsenterer for dig, som du kan se i disse sundhedsbestemmelser.
Du kan læse det her op.
Jeg har ikke opfundet det.
Og selvfølgelig er der noget at sige om forhandlingsstatus:
Vi læser det igen og igen, når officielle repræsentanter, som diplomaten Nora
Kronig i et interview i Neue Zürcher Zeitung den 5. december 2023, kommenterer dette:
Disse aktuelle justeringsforslag er ikke autoritative.
Hør her, vi forhandler, og vi vil fortsætte med at forhandle, indtil Verdenssundhedsforsamlingen starter,
og vi bliver nødt til at tale om, hvad der vil være tilgængeligt der, og hvad der vil blive stemt om der.
Hun tager selvfølgelig ikke helt fejl.
Forhandlingerne er i gang, og der vil være mange justeringer.
Men disse områder er her for at blive.
Og hvorfor?
For det er det, staterne taler om hele tiden.
Og det vil jeg gerne benytte lejligheden til at fortælle dig.
Det er hjørnestenene i denne nye WHO-forordning.
Og de forsvinder ikke før maj næste år.
Nu til det første punkt:
Vi kan se af forskellige paragraffer her, at WHO's generaldirektør, Dr. Tedros, massivt udvider
sine muligheder for at erklære undtagelsestilstand.
Der er adskillige bestemmelser, hvormed vi kan anerkende dette.
Med andre ord, hvis nogen har lov til at erklære en folkesundhedsmæssig nødsituation, er
det, hvad den føderale domstol har fortalt mig i alle mine retssager indtil videre:
I pandemitider har myndighederne en udvidet skønsmargin, og som føderal domstol må vi ikke
blande os i denne skønsmargin, medmindre det er bevist, at myndighederne har handlet i strid med WHO.
Ved du, hvad det betyder?
Det betyder, at den føderale domstol i Schweiz indtil videre har indtaget den holdning, at
Så længe der er tale om en international sundhedskrise, gælder WHO's lovgivning.
Det var fortiden.
Godt, og det vil blive endnu vigtigere i fremtiden.
Sådan ser dokumentet ud, når du søger efter det på internettet.
Justeringsforslagene har været på det offentlige bord siden omkring 1. december, 30. november 2022.
De blev efterfølgende genudstedt den 6. februar 2023 i en lidt mere attraktiv form med identisk indhold.
Med andre ord har alt det, jeg præsenterer for dig nu, været på bordet i over et
år og er tilgængeligt for offentligheden.
Så her er denne internationale sundhedskrise, hvad er det juridiske grundlag
for denne internationale sundhedskrise?
I øvrigt: Public Health Emergency of International Concern PHEIC.
Og fordi vi er lidt under tidspres, vil jeg måske tale om PHEIC eller den internationale sundhedskrise.
Og det har allerede været juridisk bindende i sundhedsforordningerne siden
2007, hvor det er forankret i artikel 12.
Det har allerede eksisteret før.
Og på dette grundlag blev coronavirus-pandemien erklæret for en nødsituation den 30. januar 2020.
Dette blev opretholdt indtil begyndelsen af maj 2023.
Det er tre år og tre måneder siden, vi havde en global sundhedskrise.
For eksempel er nødtilladelser til vacciner, som ellers ikke ville
eksistere, knyttet til en undtagelsestilstand.
Dette er den nuværende juridiske situation.
Hvad er det nye?
Her har jeg kopieret fra teksten - nu skal ikke kun en international global sundhedskrise være
mulig, men også en regional sundhedskrise eller en indledende fase til en sundhedskrise.
Det kunne være, at ... Vi har også andre bestemmelser, netop i disse tilpasninger, hvor der står:
Potentielle farer, der endnu ikke har materialiseret sig, kan også føre til en undtagelsestilstand.
Her kan vi allerede se, at det er en udvidelse, men det er på ingen måde alt.
Denne artikel 12 indeholder et beslutningstræ i bilag 2.
Og i dette beslutningstræ er der så at sige blevet introduceret nye punkter, som burde være
tilstrækkelige i sig selv, ifølge den tidligere ordlyd, et år allerede på bordet.
For eksempel kan en human influenza forårsaget af en ny undertype være en forudsætning eller et
påskud for at erklære en global sundhedskrise.
Eller en alvorlig infektion, hvor overførsel fra menneske til menneske ikke kan udelukkes.
Hvor kan man overhovedet udelukke smitte fra menneske til menneske?
Så hele denne idé: One HEALTH, det er et koncept, det er en hel tankegang, der har været genstand for mange
videnskabelige artikler i omkring 15 år, som i sidste ende antager, at en trussel, en sundhedstrussel ikke
kun kommer fra vira, men også kan komme fra miljøet, fra dyreverdenen, fra nedgangen i biodiversitet.
Intet af dette er bestridt.
Men alt dette kan give en grund, et påskud, til at erklære en global sundhedskrise.
Med andre ord, i ekstreme tilfælde kan stigende CO2-niveauer eller stigende temperaturer - vi har
allerede meget klare udtalelser fra Tedros i denne retning - efter hans mening danne grundlag
for eller være påskud for en global sundhedskrise.
De siger: Vi har højere temperaturer, der er flere hjerteanfald, fordi der er flere hjerteanfald,
er vi nødt til at indføre sundhedsforanstaltninger.
Eller også så du det sidste sommer: Nødplaner for varme i Tyskland.
Hvad betyder det?
Det betyder, at listen over forudsætninger - jeg siger påskud - for en pandemi, og dermed for at erklære
en nødsituation, bliver udvidet til det uendelige.
Det kan ikke længere indsnævres.
Det er det, vi kalder det, jurister kalder det vilkårlighed.
Når man kan sige af hvilken som helst grund: Fra og med i dag er der igen undtagelsestilstand uden grænser.
Der mangler klare standarder.
Vi har et forbud mod vilkårlighed i stort set alle forfatninger.
Og vi har erstattet enevældige magthaveres vilkårlighed med legalitetsprincippet.
Det betyder, at der skal være klare standarder, og det skal også være muligt at kontrollere dem.
Det er det første kritikpunkt.
Hvem beskytter i sidste ende - hvem trykker på stopknappen?
Hvem siger, hvornår en pandemi ikke længere er nødvendig?
Hvem kan sige det?
Ingen, medmindre hele Verdenssundhedsforsamlingen mødes og kræver det.
Så det er nogle af kerneelementerne i enhver demokratisk forfatning, der er berørt her.
Jeg vender tilbage til det til sidst i min samlede vurdering.
Min pointe er, at vi har kerneelementer i vores forfatning i alle lande, uanset om det er
Liechtenstein eller Schweiz, som er forudsætningerne for, at vi overhovedet kan have et demokrati.
Og de er genkendelige, de er definerbare, ligesom de vitale funktioner hos mennesker, såsom
vejrtrækning, blodcirkulation, immunsystemet og søvn.
Hvis man bare slukker for et af disse elementer, vil personen dø før eller siden.
Ethvert demokrati har sådanne grundlæggende krav.
Lad os gå videre.
Det er ofte tilfældet i medierne, at når dette nævnes, benægtes det, eller udsagnet
fremsættes: Det er alt sammen bare en anbefaling.
Ja, tidligere var det måske ment på den måde, og faktisk, hvis man ser på WHO's forfatning,
artikel 2, og læser alt dette, denne lange liste, så kommer man til den konklusion:
WHO er tænkt som en international rådgivende organisation.
Det giver ekspertise, en platform, disse er eksperterne, og du kan få viden der.
Det var det grundlæggende koncept.
Hvorfor siger jeg nu, at disse anbefalinger er bindende?
Jeg nævner tre artikler i de foreslåede ændringer som bevis.
Art. 1 Definition artikel
Hidtil er disse anbefalinger [...] blevet karakteriseret som ikke-bindende.
Ikke-bindende som et karaktertræk vil eller bør slettes.
Det nuværende forslag har været på bordet i et år.
Det er det første punkt. Så det andet element i forslagene: Art. 13 A
Der står - jeg oversætter det direkte - at de kontraherende parter anerkender WHO som den ledende
eller ledende og koordinerende myndighed, og - nu kommer det - de ([...] forpligter
sig til at følge [...] = engelsk jurasprog):
Du forpligter dig til at følge WHO's anbefalinger.
Du forpligter dig til at overholde dem.
Hvis du underskriver en sådan traktat, så er det en forpligtelse i henhold til international lov.
Selvfølgelig, ja, jeg vil gå videre. Jeg kommer til det næste punkt.
Art. 42 En eksisterende artikel, men med nogle tilføjelser.
Hidtil er det kun blevet sagt i forbindelse med sundhedsforanstaltninger, som endnu ikke var i form af
henstillinger, at disse skulle iværksættes af medlemsstaterne [...] skal
iværksættes og afsluttes uden forsinkelse [...].
Og nu skriver de stadig i denne artikel:
Hvad med midlertidige anbefalinger og permanente anbefalinger, som tidligere var rent ikke-bindende?
De skal... [...] de skal påbegyndes og afsluttes uden forsinkelse.
De skal påbegyndes, de skal påbegyndes og afsluttes uden forsinkelse.
Det er nogenlunde terminologien i hæren, i militæret.
Udfør straks, march.
Det er en ordre.
Fortolkes efter tillidsprincippet - traktater, internationale traktater fortolkes efter
tillidsprincippet - det vil sige i henhold til Wienerkonventionen om international traktatret.
Den forklarer alt på en smuk måde.
En fornuftig person kan ikke forstå dette som andet end en ordre.
Kort sagt har jeg kun nævnt tre artikler. Der er andre indikationer.
Det hele, hvis en stat gør det juridisk bindende, så er det en
forpligtelse i henhold til international lov.
Men hvorfor? I artikel 18 i den eksisterende sundhedsforordning har vi et
katalog over mulige anbefalinger, som ikke tidligere var tænkt som bindende.
Og her har jeg understreget, hvad jeg er særligt bekymret for.
Nemlig anbefalingen om, at en stat kan kræve vaccination eller en anden
form for forholdsregel, profylakse.
Eller for eksempel indføre karantæne her eller andre sundhedsforanstaltninger for mistænkte personer.
Enhver, der har fulgt terminologien i de forskellige forordninger i løbet af de sidste tre år, herunder i
den schweiziske Covid-19-lov, i forordningerne, herunder epidemiloven, forresten:
personer, der mistænkes for at være smittet.
Det var de alle, så længe de ikke kunne bevise, at de var blevet vaccineret,
helbredt eller testet negative, eller tre G'er.
Og to G'er var blevet raske eller vaccinerede.
Alle andre blev betragtet som mistænkt for at være smittet.
Og folk, der var mistænkt for at være smittet, blev underlagt strengere foranstaltninger, hvilket betød,
at de ikke havde adgang til deres grundlæggende rettigheder eller til det offentlige liv.
Og sådanne mennesker bør helt sikkert sættes i karantæne - der er blevet
bygget karantænelejre i Australien.
De er ikke blevet taget i brug i stor skala, men det vil blive muligt.
Jeg siger ikke, at det vil ske, men det vil være muligt.
Ja, det er en forpligtelse.
Mange siger så på dette tidspunkt: "Men det vil ikke blive håndhævet.
En forpligtelse uden militær håndhævelse er ligegyldig for alle.
Ja, det kan være korrekt, denne erklæring for sædvanlige internationale
traktater, hvor fiskerirettigheder er involveret.
Hvis flertallet af stater mener, at der er tale om en sundhedsmæssig nødsituation, så har dette
en militær komponent for flertallet af stater.
Hvad er der så planlagt?
For det første er der et implementeringsudvalg, der skal kontrollere, om staterne
rent faktisk implementerer disse justeringer.
Denne komité skal rapportere denne manglende overholdelse til sundhedsforsamlingen.
Så er der en Compliance Committee, som har et lignende ansvarsområde, og de vil skulle rapportere
dette til Health Assembly, dvs. alt i henhold til nye forslag efter Health Assembly.
Og sundhedsforsamlingen, som skal være ansvarlig, skal være ansvarlig for at overvåge
implementeringen og kan træffe beslutninger.
Alt, hvad flertallet i Sundhedsforsamlingen beslutter, skal gøres.
Og så kan der besluttes sanktioner.
Du ved, at der er sanktioner i andre sammenhænge.
Og glem så ikke, at der er andre overordnede organisationer, som for eksempel FN.
FN kan også gribe ind over for medlemmer, der overtræder reglerne.
Så har vi normale handelssanktioner, som for eksempel er EU-sanktioner eller rejserestriktioner.
Kort sagt vil det være muligt at stramme skruerne.
Det kan være meget følsomt, selv om det ikke er en militær hær, der kan
invadere, fordi en stat ikke gør det.
Og sidst, men ikke mindst, må vi ikke glemme Verdensbanken.
Verdensbanken spiller en vigtig rolle i finansieringen af WHO.
Verdensbanken kan også spille en afgørende rolle i at påvirke politikken ved at
stramme lånebetingelserne for hele lande.
Okay, så foreløbig konklusion: nye bindende anbefalinger.
Det betyder, at WHO får maksimalt råderum, også her uden mulighed for kontrol med de facto udøvende magt.
Jeg siger ikke, at WHO direkte beordrer en karantæne, men WHO siger det bare:
Vi anbefaler karantæne i alle stater, der når en tærskel på så og så mange procent med denne test.
Og staten vil sige: Vi har nået denne tærskel, vi har testet med præcis denne test, og vi
ønsker ikke at bryde vores forpligtelse i henhold til international lov.
Og det er sådan, det fungerer. Det er som et spil dominobrikker.
Man er nødt til at være realistisk omkring dette og tage højde for erfaringerne fra de sidste tre år.
Ja, det betyder de facto, at differentierede individuelle løsninger, som for
eksempel Danmark og Sverige til en vis grad har gjort, de facto umuliggøres.
Retsbeskyttelse og retssikkerhed vil ikke længere eksistere.
Jeg kommer til et tredje, meget centralt punkt, hvis ikke det mest centrale punkt af alle.
Noget, vi allerede har set meget tydeligt tidligere, og selvom vi ikke længere er under umiddelbar
trussel fra Covid-19, hersker der stadig censur.
Det er stadig ret svært i dag at finde en artikel i videnskabelige publikationer, selv andre steder, for
eksempel i NZZ, der har et andet syn end WHO på fordelene ved en PCR-test -
hvad kan den sige, hvad kan den ikke sige!
Der synes simpelthen at være en slags social konsensus om, at der kun er denne mening.
Faktuel censur eller kontrolleret af WHO, i det mindste vil WHO i fremtiden være juridisk autoriseret
til at tage denne type censur i egne hænder.
Hvordan kan du genkende det?
Her er vi stadig i gang med at tilpasse de internationale sundhedsregler, forslag: Art. 44,
Littera h, som blot siger, at de statslige parter skal arbejde sammen og støtte hinanden i at forhindre
udbredelsen af falske eller upålidelige oplysninger, og at de skal støtte
hinanden i at imødegå disse falske oplysninger.
Der findes et par lignende bestemmelser i det internationale sundhedsregulativ.
Og nu synes det hele at være så vigtigt for WHO, også for FN, at denne logik også er blevet nedfældet
i pandemitraktaten, WHO Pandemic Treaty Art. 18.
Jeg anbefaler, at alle medierepræsentanter, der er afhængige af at få lov til at sprede information og
præsentere en fri meningsudveksling, læser artikel 18.
Det er et mareridt!
Her, under titlen kommunikation og offentlig bevidsthed, er målet at bekæmpe infodemi.
Ideen med dette udtryk er, at falsk information er lige så farlig som en pandemi, som en virus.
Så de forkerte oplysninger er den virus, der skal bekæmpes.
Så falsk, vildledende eller misinformation, dysfunktion skal bekæmpes.
Det er et meget aktivt mandat for staterne, meget aktivt.
Du vil også finde denne logik i meddelelser fra FN, jeg henviser til den offentlige pressemeddelelse fra
22. september sidste år, FN's generalforsamling, hvor det blev sagt, at dette er et af de største problemer.
Så er der forskellige meddelelser fra WEF: Det største problem, menneskeheden
står over for i dag, er desinformation.
Jeg tror, at hvis forskere kan møde hinanden i en åben diskurs på en åben scene, så er der
størst sandsynlighed for, at de finder ud af det:
Hvad er misinformation og desinformation her?
Ikke ved at undertrykke dem.
Og det fører simpelthen til det meget klare spørgsmål: Hvad er erkendelsen af et par tusind års menneskehed,
hvad er grundlaget for enhver god beslutningsproces?
Det være sig i politik, i erhvervslivet, i privatlivet eller til en opskrift.
Det er ét - de grundlæggende oplysninger skal være korrekte, og du må ikke blive manipuleret,
hverken af tidspres eller andre manipulationer.
Og der er nødsituationer, det indrømmer jeg, jeg var også i militæret - ni hundrede dages
militærtjeneste - jeg nød det virkelig, jeg fortryder ikke en eneste dag af tjenesten.
Men på et tidspunkt vil den umiddelbare trussel være overstået, og så må man langsomt vende tilbage
til det normale, også med hensyn til information.
Vi har brug for fri information, åben debat og ingen manipulation for videnskaben, ellers
kan der ikke være nogen fri og ægte videnskab.
Til fordel for fair retfærdighed, audiatur et altera pars (lad også den anden del blive hørt), og det er den
grundlæggende eliksir i demokratiet par excellence.
Hvis vi fjerner det, vil vi helt mangle en fungerende videnskab.
Så kan der ikke være nogen videnskab, intet demokrati, ingen retfærdig retfærdighed.
Og se, vi har ingen beviser for, at de virkelig er sikre, selv når det drejer sig om
vaccinationsanbefalinger og eksperimentelle stoffer, som vi endnu ikke har nogen langtidsstudier af.
Hvis folk så får at vide: De er sikre og effektive, så er vi simpelthen nødt til at vide det:
Der er en obligatorisk international lov, som blev skabt på baggrund af viden om grusomhederne under
Anden Verdenskrig, der er en international konvention om borgerlige og politiske rettigheder,
artikel 7, der er en obligatorisk bestemmelse.
Og denne obligatoriske bestemmelse siger, at ingen må udsættes for medicinske eller videnskabelige
eksperimenter uden deres frivillige samtykke.
Der er mange mennesker, der siger: Hvad taler du om, hvor har der været
nogen forsøg, det er ikke sammenligneligt.
Se på disse stoffer - det er ikke emnet her - men hvis de ikke er blevet testet længe nok, og du ikke har
nogen idé om den faktiske styrke, den faktiske effekt, manglende effekt og især den
skadelige effekt, så er det eksperimentelt af natur.
Og det gælder endda i tilfælde af en offentlig nødsituation, det er obligatorisk international lov.
Det er vigtigt at holde sig dette for øje, når man blander sig i fri information.
Dette indgreb er forfatningsstridigt i den mest alvorlige forstand.
Og bare som en påmindelse: Du kan tage til et hvilket som helst land, og du vil finde en højesteretsdom og
en masse retspraksis, der siger, at ytringsfrihed og informationsfrihed er blandt de
uundværlige og grundlæggende funktionelle elementer i et demokratisk samfund.
Man kan ikke opretholde demokratiet, hvis man begynder at gøre det, vi stadig gør i dag, begrænse meninger,
udviske - og det gælder også for reevaluering.
Hvis man ikke tillader en revurdering, så er det et bevis på en totalitær udvikling
- og det skal der sættes en stopper for.
Og nu kommer jeg til de kortere emner, jeg er næsten færdig.
Bare rolig, jeg vil ikke overdrive det, fik jeg klar besked på.
Så det er sagt meget hurtigt her.
Vi har ikke nogen korrektionsmekanismer for medlemslandene, som ville gøre det
muligt at foretage en hurtig korrektion.
For eksempel at sige: Vent, har vi virkelig en global sundhedskrise? Covid-22 måske? Stop så!
Der er ingen måde at trykke på en hurtig stopknap her, eller WHO's anbefalinger hurtigt - som kan være at
måle et stof eller en viral trussel med den særlige Test-X, for eksempel - der er ikke sådan noget.
Hvor kommer det fra?
Ja, det er ikke så underligt, for indtil nu har WHO kun haft en rådgivende, en informerende karakter.
Der er ikke brug for nogen korrektionsmekanisme til dette.
Men hvis vi nu begynder at give WHO nye kompetencer, at give den juridisk bindende
beføjelser, så må dette automatisk være forbundet med følgende: Korrektionsmekanisme
- Kontrol og balance, det er den mest normale ting i verden.
Jeg spørger mig selv: Hvorfor har det ikke været diskuteret så længe, hvorfor er det
ikke engang begyndt at blive diskuteret i dag?
Så der er ingen korrektionsmekanismer, og hvor der ikke er noget, kan jeg
ikke vise noget fra kontraktskabelonerne.
Og så er der ansvarlighed og fuld immunitet, som er en del af det samme.
Hidtil har WHO kun haft en rådgivende funktion.
Men hvis de får lov til at sige: Nu har vi en undtagelsestilstand, og den vil nu gælde i et hvilket
som helst tidsrum, og hvis det resulterer i skader for medlemslandene, for økonomierne, for befolkningerne,
selvom man burde have erkendt, at betingelserne for en undtagelsestilstand aldrig har
eksisteret, så er vi nødt til at tale om ansvar.
Tværtimod: fuld immunitet som før og også skattefrihed.
Og hvis du så spørger om grundlæggende rettigheder - lad mig sige det på denne måde:
Hvis vi kan se det indtil nu, kan vi ikke rigtig bekymre os om, hvorvidt medlemsstaterne nu vil skrive
en stor forpligtelse til fordel for grundlæggende rettigheder ind i den
eksisterende artikel 3 som et figenblad.
Du har streget det ud, jeg kan vise det med det samme eller ej.
Hvorfor det?
Hvis man indfører et sådant regime, hvis man siger, at man tillader en person med et enkelt knips med
fingrene, at han bogstaveligt talt kan trække vejret i mikrofonen, i Genève, på en pressekonference og trække
vejret i mikrofonen: Vi har endnu en sundhedskrise.
Det er nok, der er ikke brug for beviser.
Hvis du så tillader denne mand at komme med anbefalinger, som han udmærket ved, at medlemsstaterne
skal implementere, og hvis du så tillader den samme mand og hans lille team at definere, hvad vi
læser i aviserne, så vil dommeren ikke læse andet end det, og han vil sige det samme som før:
I pandemitider skal myndighederne have en større skønsmargin, og så længe de holder sig
inden for WHO's anbefalinger, har vi som domstole ingen mulighed for at gribe ind.
Fuld stop, præcis!
Det betyder, at domstolsprøvelse simpelthen er slukket.
Du kan skrive, så længe du vil: Beskyttelsen af de grundlæggende rettigheder skal garanteres.
Ja, hvilke grundlæggende rettigheder er det, vi skal beskytte?
Det hele er i overensstemmelse med WHO's anbefalinger.
Og det har været oplevelsen indtil videre.
Ikke desto mindre vil jeg kort vise dig denne bestemmelse, som ganske enkelt er skandaløs.
Ja, jeg er klar over, at WHO's ekspertpanel selv har kritiseret denne bestemmelse og sagt:
Man kan ikke undvære grundlæggende rettigheder - man må aldrig lægge vægt på den undertrykkende
beskyttelse af grundlæggende rettigheder.
Men faktum er, her: Gennemførelsen af disse forordninger skal ske med fuld respekt for værdighed,
menneskerettigheder og grundlæggende frihedsrettigheder, og det understreges
stadig i dag, og det er derfor, jeg siger det:
Skam dig, Dr. Tedros, og skam dig også, Nora Kronig.
De skulle have sagt det i dette interview:
Ja, NZZ og vores værdsatte læsere, vi var også meget vrede over det, og jeg kan fortælle jer en ting:
Som Schweiz vil vi ikke underskrive denne traktat, så længe den siger det.
Det gjorde de ikke, derfor: Skam dig.
Jeg er nødt til at sige det sådan her: Det er ikke muligt, det er slet ikke muligt, det er der stadig.
Men selv hvis det skulle blive vendt om, som jeg sagde, kan der på grund af dette overordnede regime -
som er som en magtmekanisme - i sidste ende ikke opstå nogen effektiv
beskyttelse af grundlæggende rettigheder.
Ja, hvem beskytter vores menneskelige værdighed?
Forfatningsmæssig vurdering? Det sagde jeg:
Der er meget, meget væsentlige grundelementer i et demokrati, i ethvert demokrati, i
enhver forfatningsmæssig orden, uanset hvilket land vi befinder os i.
Hvis du fjerner bare én af dem, vil demokratiet bryde sammen.
Jeg starter med de tre første.
Vi har set informationsfriheden og forbuddet mod censur.
Det er en absolut grundpille i ethvert demokrati, der bliver ridset.
Det alene må føre til, at disse kontrakter annulleres.
Du har måske indset, hvor vigtigt det er for WHO, for FN, for WEF og i øvrigt
også for EU, loven om digitale tjenester.
Det moderne samfund, det moderne lederskab og eliten synes at være afhængige
af at skulle operere med censurmidler.
Hvor langt er vi kommet?
Ja, og så det andet: simpelthen at erklære en sundhedsmæssig nødsituation eller vilkårligt udstede
anbefalinger uden standarder, uden mulighed for at overholde klare regler
eller nødvendighed, demokratiets princip.
Ja, også det demokratiske princip om, at folket selv skal have lov til at bestemme.
Hvad er det egentlig for en retsstat, vi lever i?
Den bør have indflydelse på de vigtigste nedskæringer.
Hvis man ikke længere må rejse nogen steder i seks måneder, seks måneder, som det var tilfældet i
mange lande, uden disse tests, så bliver det langsomt et spørgsmål om demokratisk legitimering.
Og folket, hvordan skal folket overhovedet kunne formulere sig, hvis de
også er desinformerede, misinformerede.
Hvis det store flertal oprigtigt tror:
Vi lever under en så ekstrem trussel, at vi ikke har andet valg end alle at blive vaccineret.
Med andre ord bliver folkets uforfalskede beslutningstagning allerede manipuleret af
informationsfriheden, hvilket i sidste ende fører til en alvorlig
underminering af det demokratiske princip.
Adskillelse af magt og hæmning af magt, jeg sagde det.
Så snart den hører ordet pandemi, stopper den føderale højesteret sine aktiviteter og er ikke
længere effektiv inden for sit egentlige virkefelt.
Det var uhyggeligt for mig.
Jeg har ført mange sager, og jeg er ikke nået frem til en endelig dom.
Vi fik simpelthen at vide: Vi er ikke interesserede i beviserne.
Forresten lykkedes det mig at rapportere en undtagelse:
Den føderale højesterets afgørelse, november 2021, sagde den føderale højesteret faktisk:
Ja, vi har alle set dine masser af beviser om PCR-tests, du havde ikke behøvet at
fremlægge alt det, det er generelt kendt, at en PCR-test ikke er egnet som bevis for en sygdom.
Dette er i beslutning 2C_228/2021 - du kan læse om det der.
Så er der magtens tredeling, effektiv beskyttelse af menneskerettighederne, som
altid handler om effektiv beskyttelse.
Hvis det bare er skrevet ind et sted som en erklæring - jeg ved, at det står x steder i
pandemitraktaten - behøver du ikke fortælle mig det.
Den afgørende faktor er denne:
Det skal være pålideligt! (på tysk: det skal være praktisk pålideligt), Es muess eifach verhebe!
Og se, hvad de gjorde ved de gamle mennesker.
Jeg ønsker ikke at rydde op eller bringe de gamle historier op, men det
var et meget, meget tungt emne - se.
Jeg kan fortælle dig, at fra det øjeblik, jeg anlagde den første retssag og gav et interview, troede
folk, at jeg var Schweiz' nationale alarmcentral.
Telefonen ringede uafbrudt, og jeg kunne skrive bøger om disse oplevelser.
Folk var nødt til at udholde dette for at beskytte andre.
Det ramte de ældre, og det ramte dem, der ikke fik sandheden at vide før mRNA-injektionen, og som nu
bliver ladt i stikken, lad mig sige det på den måde.
Og endnu et nøgleord: suverænitet:
Og her henvender jeg mig til alle dem, der bærer ansvaret i sådanne
tider, som er nødt til at tage ansvar.
Jeg går ud fra, at enhver suverænitet, enhver stats suverænitet, ønsker at kunne stole på sin egen
dømmekraft, på sine egne eksperters dømmekraft, og ikke ønsker at blive fortalt, hvad de skal
gøre i al evighed, for evigt, når de indser, at vi kunne gøre det på en anden måde.
Vi kunne også beskytte os selv endnu mere effektivt med mildere foranstaltninger.
Eller vi kan langsomt begynde at tage os af de unge og flytte vores ressourcer fra bekæmpelse af pandemien
tilbage til udvikling af unge, til skoleuddannelse eller til ordentlig medicinsk
behandling, til et ordentligt sundhedssystem.
En stat skal være i stand til reelt at bestemme sin egen prioritering.
Hvis vi indfører dette system med disse to pandemitraktater, så vil det ikke
længere være selvbestemt, det vil komme ovenfra under titlen pandemiberedskab.
Så jeg må komme til slutningen.
Meget vigtigt - jeg opsummerer det med dette billede:
Billedet af den trojanske hest.
De internationale sundhedsregulativer blev forfatningsmæssigt udformet - WHO's forfatning - som
tekniske, regulatoriske bestemmelser af mindre betydning, der blot kan, bør, nikkes igennem af
Verdenssundhedsforsamlingen med et simpelt flertal.
Og nu putter de ting i den, som blev beskrevet i Iliaden eller i denne historie om Troja - som den
trojanske hest - ting, der er ekstremt skadelige.
Vi er nødt til at se på disse internationale sundhedsbestemmelser i henhold til,
hvad der står i dem, det er meget vigtigt.
Stil spørgsmål som en repræsentant, som en repræsentant for folket eller som et menneske:
Hvad er konsekvenserne for os i sidste ende? For demokratiet, for vores helbred, for økonomien?
Og så skal man behandle det.
Med andre ord har vi brug for en offentlig debat, vi har brug for en afstemning, selvfølgelig i alle
parlamenter, og frem for alt har vi brug for mediedækning, der endelig afspejler alle
disse punkter og gør folk opmærksomme på dem.
Det er godt.
Det er meget vigtigt at blive ved med at se på spørgsmålet: Hvem finansierer egentlig WHO?
På WHO's hjemmeside kan du finde en masse nyttig information.
For omkring to år siden blev det for første gang understreget og beklaget meget tydeligt, at kun
16-17% af WHO's samlede toårige budget faktisk finansieres af medlemslandenes almindelige bidrag.
Og resten er WHO afhængig af - som en slags supplikant - at få pengene et eller andet sted fra.
Hvis du kigger nærmere efter, ser det lidt anderledes ud.
Og det er her:
Almindelige obligatoriske bidrag - jeg har lige lavet et sikkert skøn - er stadig mindre end 20
procent i dag, hvilket kaldes vurderede bidrag.
Det siges, at der er en slags vurdering, en skattevurdering i henhold
til omstændighederne i hver stat.
Medlemskontingentet beregnes på dette grundlag.
Så det udgør mindre end 20 procent, og over 80 procent kommer fra frivillige bidrag.
Af disse mere end 80 % frivillige bidrag er 95 %, dvs. praktisk talt 100 %, knyttet til klare
formålsspecifikationer, øremærkning, meget tydeligt med brugsspecifikationer og
en lille andel uden brugsspecifikationer.
Du kan se det direkte på WHO's hjemmeside, præcis de tal, jeg lige nævnte.
Du skal blot søge på begreberne Voluntary contributions - Specified, dvs. med en præcis
angivelse af anvendelsesformålet, og Voluntary contributions - Thematic, som er en noget mere
omfattende angivelse af f.eks. anvendelsesformålet:
Det skal bruges i forbindelse med mRNA-injektioner eller med testmetoder eller noget lignende.
Det ville være tematisk.
Men i det store og hele er WHO ikke fri i sin brug.
Hvor spiller det en rolle?
Undskyld, jeg smed en artikel fra præsentationen ud, men jeg citerer den efter hukommelsen nu.
WHO's forfatning, er der en forfatningsbestemmelse?
Artikel 37 har netop til formål at forbyde WHO at lade sig presse eller manipulere eller kontrollere
på nogen måde af eksterne indflydelsesrige personer uden for WHO's demokratiske proces.
Slå det op, artikel 37.
Så når du ser denne store andel af frivillige bidrag, og hvis du så går en side
længere ind på WHO's hjemmeside, og så kigger:
Dette er her i henhold til størrelserne - rangeringen i henhold til størrelsen af
bidragene af faktiske frivillige bidrag.
Så det er kun de frivillige bidrag med et præcist formål.
Du har Tyskland på førstepladsen, lige under en milliard, så 952 millioner, hvilket
selvfølgelig er meget småt, du kan ikke læse det på bagsiden, så lige under en milliard.
Derefter kommer Bill & Melinda Gates Foundation, som tydeligvis ikke er en stat og ikke forfølger
nogen offentligretlige formål, med 592 millioner.
Hovedformålet er at fremme vaccination, 0,6 milliarder.
Derefter kommer USA med omkring 0,45 milliarder.
Og så dukker Bill & Melinda Gates op igen, indirekte skjult i GAVI-alliancens kjole.
Jeg ved godt, at det er lidt overdrevet.
Vaccine Alliance er støttet af stater, hovedsageligt af stater.
Men input-investeringen - den grundlæggende investering - og især i ledelsen, i
lederskabet, har Bill & Melinda Gates Foundation spillet en meget afgørende rolle.
Selv i dag kan man næsten sige, at de danser til denne melodi.
Det kan man godt, man skal lægge det sammen, det er en interesseorganisation med det ene formål at fremme
en meget specifik teknologi for vaccinesubstanser, dvs. at få det erklæret obligatorisk.
Og hvis man lægger det sammen, får man over en milliard.
Det er konkrete tal, der ligger på bordet, og jeg står til rådighed for alle, også journalister,
til at forklare baggrunden for GAVI Alliance lidt mere korrekt, lidt mere præcist.
Men jeg insisterer, det kan bevises, at disse to blokke skal lægges sammen og
derfor er noget provokerende overdrevne:
Bill Gates er, direkte og indirekte, den største financier inden for frivillige bidrag.
Og det er ikke alt.
Bill Gates gav et interview på World Economic Forum i januar 2019 og sagde det selv:
Den bedste investering - afkast af investeringen, 1 ud af 20 - er investering i vaccination.
Det kan du læse om i denne artikel:
Min bedste investering forvandlede 10 milliarder til 200 milliarder amerikanske dollars i fordele.
(Min bedste investering forvandlede 10 milliarder til 200 milliarder amerikanske dollars i fordele).
Og det er ikke alt.
Tag et kig på dette: Her starter Corona i januar 2020, her januar 2020, og før Corona, i september 2019,
investerer Bill Gates i Biontech til en værdi pr. aktie på 18 US-dollars 10 ($18,10),
omkring september, så det var tre måneder før.
Så kom det velkendte, interessant nok, flere tv-optrædener af netop denne mand, som
ikke bare reklamerer massivt for netop dette produkt, men også siger, at han gør det:
Vi er kun sikre, når alle er blevet vaccineret.
Det er allerede - det er et stort tal.
Og han sælger på et tidspunkt, hvor disse aktier er 300 US dollars værd pr. aktie, og siger så:
Ja, jeg har solgt dem, fordi de ikke er så effektive alligevel.
Ja, han sagde faktisk stort set det samme:
Vi var lidt skuffede over effektiviteten.
Men han har fået sit overskud, faktor 16,5.
Noget som dette må i det mindste undersøges under overskriften insiderhandel.
Du skal i det mindste skrive om det i aviserne.
Hvordan kan det være, at en person, hvis primære job er at promovere og sælge vaccinationer,
tjener så godt, at han ved alt på forhånd?
Du behøver ikke at narre en advokat, og jeg tror heller ikke på dig.
Nå, men til sidst vil jeg bare gerne henlede din opmærksomhed på dette:
Han er ikke den eneste.
Jeg vil ikke give indtryk af, at der kun er én skurk, og at hvis vi bringer ham for retten, så -
nej, jeg vil vise et system, et eksempel på et system, at der er økonomiske interesser her.
Der er ganske enkelt økonomiske interesser, og det kender vi fra hverdagen.
Det er noget helt normalt.
Det er bare sådan, at nogle har lidt mere forhandlingsstyrke, lidt
mere økonomisk styrke end andre.
Og det er du også nødt til at tage dig af.
Du er nødt til at gøre det gennemsigtigt.
Det er også en vigtig del af håndteringen af coronavirus-pandemien i 2020.
Ellers er WHO's funktion ikke at beskytte vores sundhed, men desværre snarere at gøre
investorerne, vaccineinvestorerne, tjenester.
Hvad skal jeg gøre?
Det vigtigste - hvis du husker diaset - hvad er grundlaget for enhver god beslutning?
Lad derfor den, der binder sig for evigt, prøve, om hjerte til hjerte findes ...
Vildfarelsen er kort, fortrydelsen er lang.
Jeg har ikke lyst til at spille den ni gange kloge.
Jeg ville foretrække, hvis jeg slet ikke holdt flere foredrag, men hvis du spreder denne viden,
hvis du giver den videre, og hvis du indleder en diskussion med dine venner og bekendte.
Og når dette emne endelig kommer derhen, hvor det hører hjemme, nemlig i parlamenterne.
Det, jeg har sagt her... (publikum klapper)
... det er der, det hører hjemme, og det er der, beslutningsprocessen finder sted.
Og det inkluderer selvfølgelig - den offentlige interesse er mere end bevist, den offentlige interesse
er næsten overvældende for os, hvilket betyder, at den skal skildres i medierne, på begge sider.
(publikum klapper)
Og det er ikke kun den subjektive følelse hos folk fra Liechtenstein her i Triesen, men jeg kan
fortælle dig, at i alle de lande, jeg har besøgt indtil nu, reagerer folk på præcis samme måde.
Man kan mærke det direkte under huden, sådan er det.
Og på den baggrund vil jeg gerne sende dig varme hilsner fra dine meddemokrater og
medmennesker fra alle de lande, jeg har besøgt.
Du kan føle præcis det samme.
De er ikke konspirationsteoretikere, de er ikke højreekstremister.
(publikum klapper)